Dame i gospodo narodni poslanici, ja potpuno razumem predstavnike bivšeg režima i njihove saradnike zašto toliko napadaju ovaj zakon. Ovo je verovatno jedna od, ako i ne poslednja rasprava koja se tiče penzija i njihov jedini trenutak kada oni politički mogu da profitiraju nešto nekim obećanjima, samo nikako da nam objasne kako će da ispune ta obećanja.
Tačno je da smo 2014. godine bili pred potpunim ekonomskom i fiskalnom propašću. To je bio razlog zašto su penzije umanjene. Neću ja da raspravljam o tome da li je to bilo u skladu sa Ustavom ili ne, tu je moj kolega Martinović, ali mogu da kažem da zbog dugova koje smo zatekli ovde 2012. godine moralo je doći do toga.
Tačno je i to da je bila potrebna velika politička hrabrost da donesete jednu takvu nepopularnu odluku i hrabri ljudi koji su odgovorni za svoju državu i svoj narod donose takve odluke. To je uradio Aleksandar Vučić.
Doduše mnogo manja hrabrost je potrebna da preko „Tviter“ naloga neki tamo Željko Veselinović, poziva da se premijer Srbije, Ana Brnabić, siluje. To je kukavičluk.
Da li je potrebno hrabrosti da se napadne član RIK-a, koji je žena? I to je kukavičluk. Da li je potrebno hrabrosti da se napadne novinarka ispred njenog radnog mesta? I to je kukavičluk. A sada pričamo o nekoj hrabrosti. Za to vam ne treba hrabrost. Da se napadne predsednica Skupštine? I to je kukavičluk.
Posle pozivam te hrabre, nemojte više da se obračunavate sa ženama, fizički, intelektualno na neki drugi način u redu, ali fizički obračun, pa nemojte. To je kukavičluk, ništa drugo, i sa takvima ne želim ni u kakvom savezu da budem.
Možda je to vama smešno, ali baš bih voleo da vidim kako će taj savez da donese zakon o ispitivanju porekla imovine, kada je član tog saveza Dragan Đilas? Hajde, objasnite. Hajde tu alhemiju mi pokažite? Da li neko ozbiljan može da veruje u tu priču? Ne može niko i to je problem.
Vlada Republike Srbije kada je predsednik bio Aleksandar Vučić donela je nepopularne mere da bi spasla ekonomiju i privredu Srbije. Došao je taj trenutak da kažemo da sada možemo da budemo relaksirani i samo mi nađite još jedan primer u svetu da zemlja koja je sprovodila mere fiskalne konsolidacije, beleži bruto rast. Ja ne znam. Ili, pošto se stalno tvrdi kako smo mi jeftina radna snaga, prosečna plata za vreme DOS režima 2007. godine je bila najveća, iznosila je 410 evra. Danas je veća. Kažite onda ko je tada radio robovski, a ko sada zaista ima bolje plate i bolje zarade i bolju ekonomiju jer iz tih zarada se u stvari isplaćuju penzije.
Ja što se tiče svojih kolega iz bivšeg režima uzalud se trudim da im nešto objasnim zato što taj Savez za Srbiju vezuje samo dve stvari, novac i mržnja prema Aleksandru Vučiću.