Poštovana gospođo predsedavajuća, uvažena gospođo ministarka, dame i gospodo narodni poslanici, pre svega građani Srbije, evo koliko se samo članova Zakonika o krivičnom postupku menja, a evo kakva se sve rasprava vodi u ovoj sali, da bi se sprečilo ili podržalo menjanje samo dva člana koja kažu da se pritvor može produžiti sa osam na trideset dana, i to samo za najteža krivična dela, i evo na koji način se razni ljudi pronalaze u ovoj temi, ovim odredbama i ovim izmenama.
Naravno, ja bih da to vratim malo na dnevni red o kome danas raspravljamo i da podvučem nekoliko veoma važnih stvari o kojima su moji prijatelji iz Demokratske stranke i vladajuće koalicije govorili.
Ovim zakonom, izmenama ovog zakona ne pokušavamo da sprovedemo nasilje u ovoj zemlji, već želimo da sprečimo nasilje. Ovim izmenama ne pokazujemo strah. Kao član „Otpora“, najbolje znam šta je strah. To je ono što vidim u očima mojih političkih protivnika kada Boris Tadić najavi da će raspisati izbore, jer znam da će posle toga da ustanu, da mu pruže ruku, da se rukuju sa njim, da sednu na svoje mesto ovde pored mene, kao poslanici, svi koji sede u ovoj sali, i zajedno sa nama da aplaudiraju.
Znam da ima proroka u ovoj sali i kada kaže neko da je Demokratska stranka deset godina na vlasti u ovoj zemlji zahvaljujem mu se, jer Demokratska stranka upravlja ovom zemljom od 2007. godine. A kada neko kaže da će Demokratska stranka vladati deset godina, on prvo govori o svojoj slabosti, a onda o našoj snazi. Loše ste prorekli, to znači da ćemo biti na vlasti samo do 2017. godine.
Ne donosimo zakone da bismo opstajali na vlasti, da bismo nekoga plašili, da bismo sprovodili teror u ovoj zemlji. Mi smo bili žrtve terora, i iz Demokratske stranke, i iz Srpskog pokreta obnove i DS i „Otpora“ zajedno, i znamo kako je biti žrtva terora i znamo, gospodine Munjiću, kako je to biti u zatvoru. Bio sam u zatvoru 45 puta u vreme kada je vaša stranka bila na vlasti i spavao sam na betonu; to je bio vaš odnos prema uhapšenima i zatvorenima. Ne vidim sada kako ste preko noći progledali da je to nehumano i da nije dobro, a tada vam je to bilo dobro.
Želim nešto da kažem. Neki moji prethodnici su kazali da pokazujmo paniku i da je vlast u panici zato što donosimo ovakav zakon. Neko demonstrira paniku i strah onog trenutka kad na studente koji traže njegovu ostavku potegne hekler, kada na taksiste koji demonstriraju ispred Skupštine potegne pištolj. Nikada nisam nosio ni hekler, ni pištolj.
Znam da ima ljudi u ovoj zemlji čiji su životi ugroženi, i to baš od ovih nasilnika. Njihovo obezbeđenje nosi oružje, ali ti ljudi se ne plaše, ti ljudi idu u susret izazovima, ti ljudi su ugroženi zbog toga što žele da ovu zemlju naprave zemljom u kojoj će normalni, pristojni ljudi moći pristojno da žive. Ti ljudi su ugroženi zato što su se osmelili da sve vođe organizovanog kriminala, koje su godinama nastajale u ovoj zemlji, stave tamo gde im je mesto, u zatvor. Tim ljudima koji sede ovde ispred mene čestitam na tome, jer nema nijednog organizovanog kriminalnog ganga čiji vođa ovog trenutka nije u zatvoru, pravosnažno osuđen ili čeka pravosnažnu presudu.
Ali, ovde se kroz ovaj zakon poteže i pitanje sporta, poteže se pitanje da li je u redu da se zapali sedište Demokratske stranke ili bilo koje političke stranke. Uvek sam se zalagao za to da svi ljudi mogu da kritikuju vlast i podržaću svakog iz opozicije ko bude kritikovao vlast sa pozicije argumentovane kritike i zbog toga bude bio izložen bilo kakvoj pretnji.
Niko nikome u ovoj zemlji više nikada neće smeti nekažnjeno da preti, bez obzira na to da li pripada nekoj manjinskoj grupi po seksualnom opredeljenju ili nekoj drugoj manjinskoj grupi, i da sutradan neko drugi bude žrtva protesta zato što je član neke manjinske grupe. Šta ako sutradan za nekoga ko gaji egzotično bilje neka većina kaže – u Srbiji se ne gaji tropsko bilje i to nije stav većine u ovoj zemlji, pa da mu razlupamo štand sa egzotičnim biljem? Moraću da ga podržim, da ga zaštitim. Ima pravo, ako želi, da gaji egzotično bilje.
Imam ovde još nekoliko zamerki. Citiran je ovde malopre i gospodin Janjić, kaže „to je siva eminencija 5. oktobra i evo šta kaže gospodin Janjić na televiziji BN, evo šta gospodin Janjić kaže o 1999. godini“. Kada citirate gospodina Janjića sa televizije BN citirajte ga iz 1999, 1996, 1995. godine. Kaže – organizovani kriminal se stvara tako što potpredsednik Vlade heklerom vitla pred taksistima. To kaže gospodin Janjić, siva eminencija 5. oktobra.
Nije on nikakva siva eminencija 5. oktobra i nije nikakav Legija heroj 5. oktobra. Heroji 5. oktobra su građani ove zemlje. Kada god smo protestovali na mitinzima, demonstracijama, nijedan izlog nije bio slomljen. Nikada nismo išli da svoja uverenja prodamo za patike, televizor, video-rekorder, sliku iz Skupštine. Ponosan sam na svoje prijatelje saborce, jer smo imali svoje ideje, svoja uverenja, iza kojih smo stajali. Nikad se nismo krili iza fantomki ili kapuljača. Nikada nismo jurišali motkama na izloge i bejzbol palicama na političke protivnike.
Da li je neko 5. oktobra imao drugačije ideje, ambicije, to ne znam, ali znam da je dva miliona ljudi izašlo da na veličanstven način odbrani svoju izbornu volju. Govorim u ime tih ljudi, ne u ime šačice onih ljudi koji su izašli iz drugih interesa. I tad su oni bili sakriveni iza kapuljače, i tad su oni stajali pored nas. Možda su oni vrebali sliku iz Skupštine, fotelju ili kompjuter, ali mi nismo vrebali priliku da sednemo u fotelje vlasti. Samo smo želeli da ovu zemlju upriličimo kao normalnu zemlju, da se u njoj može normalno i bez straha živeti.
Ovim izmenama Krivičnog zakonika želimo to da uradimo, da nikada niko ne bude u strahu da li će svoje dete od pet godina odvesti na fudbalsku utakmicu, da nikada više niko ne bude u strahu da li će izaći na ulice i suočiti se sa hordom koja je pošla da mu slomi glavu samo zato što drugačije misli.
Pripadam grupaciji slobodnomislećih ljudi i zalagaću se uvek da svako ko drugačije misli ima pravo da iznese svoj stav, bez obzira na to da li je taj stav kritičan i da li tim stavom kritikuje mene, moje političke prijatelje, sagovornike i da li neko ko iznosi takav stav želi da se kritikujući DS kandiduje da zameni DS na vlasti.
Dobro je kada opozicija kritikuje vlast, ali nije dobro kada opozicija ima jedan stav o nasilju, a vlast drugi stav o nasilju. Nije dobro kada bilo ko želi da nasilje zloupotrebi za neke političke ciljeve i ideje.
Podvlačim, nikada, učestvujući deset godina na protestima, nismo bili vinovnici bilo kakvog nasilja. Protestovali smo mirno, dostojanstveno, obrazlažući svoje ideje, zajedno sa građanima ove zemlje.
Moram da napomenem, nikada niko nije ovu zemlju doživljavao kao neprijateljsku zemlju, to je zemlja svih nas, i nikada niko od nas nije institucije ove zemlje doživljavao na takav način da nam smeta kad predsednik Republike posmatra neku sportsku priredbu, kada predsednica Skupštine posmatra neku sportsku priredbu. Pogledajte zemlje sveta, Holandiju, Kinu, Rusiju, Indiju, Alžir, Libiju, Venecuelu, svi ti ljudi, predsednici tih država i predsednici parlamenata posmatraju svoje sportske događaje, navijaju za te ljude koji predstavljaju te zemlje, navijaju za svoju reprezentaciju. Samo se Srbiji desilo da navijači srpske reprezentacije žele da linčuju srpskog golmana.
Neću takvu sliku Srbije u svetu. Hoću sliku stabilne, jake, slobodne zemlje, u kojoj svako ima pravo da iznese svoj stav, bez obzira na to da li je manjina ili većina. Teško je bilo nekada u Srbiji biti manjina. Trebalo je da neko ko je intelektualac bude suočen sa kritičkim stavom okoline zbog svog manjinskog mišljenja, ali ti ljudi koji su nekada bili manjina i koji su spaljivani na lomači zato što su bili manjina u vreme inkvizicije, bili proganjani u neka druga vremena, ti ljudi su postavili principe demokratije i slobode, građanskih sloboda. Zahvaljujući tim ljudima, danas imamo savremenu civilizaciju kakva jeste. Naša zemlja Srbija će biti deo te civilizacije, jer ima svoju budućnost, a huligani imaju budućnost u zatvoru. Zahvaljujem.